NEPOATELE DOAMNEI COLONEL
Jean ar fii putut să fie designer de modă
dar în schimb a ales profesiunea care din cele mai vechi timpuri
s-a născut din adâncurile obscure ale rușinii.
Cu excepția părții rurale a Normandiei.
Un om onorabil că colonelul de Grandville
nu ar fii putut să conceapă căsătoria cu domnișoara Jean
și a considerat că s-a compromis pentru că a rămas peste noapte în acea casă.
Dar nu ar fii putut niciodată să prevadă
cum viața avea să-i fie transformată de acest incident.
De altfel nici nu ar fii putut să prevină bârfele
cu care în cele din urmă I-au constrâns cei din micul orășel.
De vreme ce Jean este acum văduvă și cam departe de vârsta căsătoriei
cel două tinere nepoate Julie și Florence,
au venit să stea împreună cu ea.
Ea le trata ca pe niște prietene dar totodată menținea o oarecare distanță.
Aceste tinere domnișoare nu sunt atât de rurale ca și ea
și nici nu au experiența ei de viață, sau în dragoste.
Ele amândouă au o cu totul altă abordare.
Bună dimineața, pasarelelor !
Aoleu, cât sunt de plictisită !
Micul dejun este gata, Baptiste.
Minunat, domnișoară Nană. Ai dormit bine ?
- Da, dar am fost singură. - La noapte are să fie altfel.
- Nu mai vorbi atât de tare. - Haide, știi că îți place.
Așa este... O să ți se răcească cafeaua.
Bine...
Nu vrei cafea ?
Vreau asta și alte câteva lucruri.
- Îți place asta ? - Așa mai merge !
- Ei bine... - La noapte nu ai să mai fii singură.
Poți să pui rămășag.
Da, o să facem o treabă murdară împreună.
Florence, trezește-te ! Mătușa Jean este supărată.
- Nu-mi pasa ! - În curând o să fie ora zece.
Și ce dacă ?
Haide, termină !
Domnișoară Ninette, am adus legumele.
Încă mai doarme. Ei bine...
- Draga mea ! - Dragul meu !
- Era și vremea ! - Ce ți-a venit ?
- Vino aici ! - Cum dorești...
Așa îi plăcea și colonelului să o facă.
Îmi amintesc toate amintirile plăcute și fericite pe care le-am împărtășit.
Scuzați-mă, doamna pentru că vă întrerup distracția,
dar sunt un domn și un prieten.
O doamnă așa frumoasă ca dumneata nu ar trebui să se distreze singură.
- Îmi ofer serviciile. - Sunteți foarte amabil, domnule.
- Vă mulțumesc cu căldură. - Plăcerea este numai a mea, doamnă.
- Sunteți foarte talentat. - Vă place ?
Da, este minunat !
Îmi place foarte mult.
Și mie mi se pare minunat.
Julie...
Ești atât de fierbinte !
Haide...
- Julie ești atât de frumoasă. - Vorbești serios ?
- Nu te opri, haide ! - Da, da...
Terminați de îndată !
Există bărbați pentru asta.
Da, mătușa, așa este.
Ușor de spus...
În special pentru niște feTe așa ca noi.
Cine ar fii interesată de un bărbat cu o boală de inimă ?
Haide, să ne continuăm jocul.
- Cred că am dat lovitura ! - Eu cred că ai dreptate.
Nu sunt prea sigur ce doresc, dar au să primească !
Asta este o idee bună.
- Hei, fetelor ! - Da ?
- Să mergem, Jack ! - În regulă...
Hei, stați, întoarceți-vă aici !
Să mergem după ele.
Tu o iei pe cea blondă, în regulă ?
- Să mergem sus. - Da, în fan...
Ce fac fetele alea proaste ?
Noi suntem proștii care aleargă după ele !
- Haide, Jack, mi-a ajuns cu asta. - Trebuie să fie pe undeva.
- Nici măcar nu arătau prea bine. - Ce importanță are pe întuneric ?
- Oricum era prea grasă pentru mine. - Iar cealaltă era prea slabă.
Haide, Jack, râdeau doar de noi.
Ce păcat că au renunțat !
Ce vrei să spui ?
- Suntem prea bune pentru țăranii ăștia. - Pun rămășag că erau virgini.
Cine a spus că eu sunt virgină ?
Ce simț al umorului poți să ai !
Să ne îndreptăm spre pădure, e locul preferat de plimbare a mătușii Jean.
Nici nu se pune problema, am putea să o întâlnim.
Și ce dacă ?
Poate ar trebui să lăsăm caii și să pornim în căutarea unor bărbați.
Este păcat să nu ne abatem puțin din drum.
- Am putea să le facem o surpriză. - Eu aș putea dacă aș vrea.
Și chiar este inspector silvic ?
Am să-I prezint mătușii Jean, ca să-I arunc în focul luptei.
Un inspector silvic este aproape la fel ca un colonel.
Cum ai pus mâna pe el ?
Când prietena mătușii a ieșit din cameră pentru o vreme
i-am aruncat una din privirile mele...
- "Ești bărbatul visurilor mele". - Și te-a crezut ?
- Sigur că da. - Norocoasa de tine !
Îți spun că I-am agățat ca pe un pește afară din apă.
- Și acum îI ții în cârlig. - El a vrut-o !
Nu îI face să aștepte prea mult, Florence.
Doar atâta vreme cât îmi facă plăcere.
- Este chiar atât de tânăr și chipeș ? - Oh, da !
- Poate puțin cam provincial. - Are ceva avere ?
Asta nu e genul de lucru pe care să îI întrebi.
Atât vreme cât este sexy, nu îmi pasă de banii lui.
O să aflăm destul de curând.
- Nu-i așa ? - Gândește-te puțin.
Aș putea merge să-I vizitez chiar astăzi.
- Îmi faci numai probleme ! - Nu-ți face griji, am să fiu cuminte.
O biată fată orfană ca mine trebuie să se gândească la viitorul ei.
- Și exact asta și fac. - Ai perfectă dreptate.
Uite, caii au devenit nerăbdători.
Salută-I și din partea mea.
O să-mi facă mare plăcere.
Sunt curioasă ce o să spună când o să mă vadă.
Cel puțin inspectorul meu e mai bun decât alții.
Nu trebuie să-i spui nimic mătușii Jean. Este o surpriză.
- La revedere. - La revedere...
Ești o iapă frumoasă Diana.
Colonelul ar fii mândru să aibă o iapă așa ca tine în grajd.
- Cine este acolo ? - Sunt eu, Julie.
Calmează-te, Diana.
Bună, Eric !
- Vrei să o țesal pentru tine ? - Chiar trebuie ?
- Pentru asta sunt aici. - Dar nu este nevoie.
Dar nu o să-ți ții cascheta pe cap, nu-i așa ?
Este minunat...
Un păr lung și blond ca al tău nu ar trebui ținut acoperit.
- Acum mă flatezi. - Nu e stilul meu, domnișoară.
Am așteptat multă vreme pentru o șansa să vorbesc cu tine.
Iar acum am să-ți spun ce cred.
Mai întâi domnișoara ar trebui a-și scoată tunica aia,
care îi acoperă toate părțile bune.
Iar acum ar trebui să-ți scoți și cămașa.
Presupun că nu sunt destul de distins încât să-ți dau o mână de ajutor.
Ești complet nebun, Eric.
Poate că sunt, dar nu m-am așteptat niciodată la așa ceva.
Eu nu sunt un om al cuvintelor delicate.
Dar știu ce să fac când se ivește ocazia.
Acum e rândul tău să-mi arăți câte ceva, sau e numai vorba de tine ?
Ce vin minunat !
Vin din podgoriile din sudul Franței.
Un vin aristocratic de o mare nobilitate.
Un prieten adevărat și loial.
ÎI voi aprecia pentru tot restul zilelor mele.
Noi doi vom îmbătrâni împreună.
Un vin nobil este cel mai bun prieten pe care îI poate avea un om.
- Florence ! - Simon !
Mă bucur atât de mult să te văd, ce surpriză plăcută.
- Am să aduc niște vin să sărbătorim. - Da, ce idee bună.
- Mi-e atât de sete și gura mi-e uscată. - Simte-te ca acasă.
Mătușa Jean nu trebuie să știe că am venit aici.
Ea este adepta celibatului.
- Tinerele doamne trebuie să se abțină. - Nu-ți face griji.
Este vremea să fac cunoștință cu mătușa Jean.
Probabil nici nu este chiar atât de puritană pe cât crezi.
Este o văduvă respectabilă.
Nu o poți învăța prea multe pe o văduvă.
La urma urmelor... Nu trebuie să-și apere virtutea.
În cazul tău lucrurile stau diferit, tu ai atât de multe de pierdut.
Vrei să-mi scoți cizmele, dragule ?
Draga mea, ar trebui să ții minte că nu mai ești o copilă.
Dar îmi amintesc, dragule.
- Iar eu sunt un bărbat în toată firea. - Pot să văd asta.
Atunci înțelegi. Am avut o poziție clară ?
Da, cred că da.
- Dar, ce faci ? - De ce ești atât de îngrijorat ?
- Cine, eu ? - Credeam că ești un bărbat.
- Sunt, dar tu ar trebui să te măriți. - Exact !
Este vremea să începem să ne cunoaștem mai bine. În mod intim...
La urma urmelor trebuie să vezi ce o să capeți.
Așa este, acum o să-ți arăt ce poate să facă un bărbat adevărat.
Am să-ți arăt din ce este făcut un bărbat.
- Mă faci să-mi pierd răsuflarea. - Da ?
Cumva mi-am imaginat că asta o să fie puțin mai romantic.
Romantic ? Clasic este un cuvânt mai potrivit.
Gândește-te la mâine ca la "Adonis".
Dar nu pe Adonis îI vreau eu ci pe tine, Simon.
Vreau un bărbat, un bărbat adevărat.
Nu un tip care își înfoaie penele ca un păun.
Ești atât de delicată, draga mea.
Florence, unde ești ?
Nu se poate să fie adevărat !
Mereu se poartă ca o văduvă respectabilă.
Mătușa Jean, gardianul virtuților noastre.
- Te-ai distrat bine ? - Dar tu ?
Oh, da ! Vin de la Simon.
- Am aflat cum arată viitorul. - Ai învățat niște mișcări noi ?
Este mai bine așa.
A fost exact așa cum mă așteptam.
Am avut ceva probleme să-I conving.
Nu e un vorbitor priceput, cel puțin nu la început.
Și apoi ?
Continuă, ce s-a întâmplat mai apoi ?
Spune-mi și mie. Pari cumva cam reținută.
Sau este o întrebare indiscretă ?
Eu am fost mereu deschisă cu tine.
Sau îți place să păstrezi secretul ?
Ei bine...
Atunci o să am și eu secrete față de tine.
Haide, Ajax !
Ajax pare într-o formă extraordinară, nu-i așa domnișoară ?
Da, așa este Eric.
Și călărețul este într-o formă bună, dacă îmi este permis să o spun.
Asta e o femeie potrivită pentru tine. Călărește ca un diavol.
Nu se teme de nimeni și de nimic.
Calul ăla este lumina ochilor mei.
L-am țesalat în fiecare zi și în fiecare noapte.
Mă întorc la grajduri, Eric.
Poți să vii să țeseți calul, dacă vrei.
Ce ar trebui să fac cu asta, domnișoară ?
Ce înseamnă asta ?
Nu înțeleg ce jocuri faci, o femeie din clasa ta...
Când iepele sunt în călduri, armăsarul este mereu gata de acțiune.
Intrați, domnule inspector, Doamnă are să vină imediat.
Mersi...
Oh, Doamne !
Doamnă !
Permiteți-mi să mă prezint, sunt Simon Canar.
- Vă rog să primiți aceste flori. - Mulțumesc.
Ca un simbol al stimei mele.
Presupun că nu eu fac obiectul vizitei dumitale.
Am două nepoate fermecătoare, care sunt foarte atractive.
Ca să fiu sincer cu dumneata, am venit să o văd pe Florence.
Foarte bine... Dar care sunt intențiile dumitale ?
Sunt foarte serioase.
Ca tutore a ei trebuie să primesc niște dovezi.
Mă înțelegeți, nu-i așa ?
- Sigur că da ! - Pe aici, vă rog.
Cu plăcere, doamna de Grandville.
Cred că veți găsi garanțiile mele satisfăcătoare.
Sunt sigură de asta, domnule inspector.
O să vedeți și singură...
Spre stânga...
Sunt sigură că vă veți dovedi un membru merituos al familiei.
- Am să fac tot ce îmi stă în putință. - Cat mai repede, cred.
- Sunt la serviciul dumitale, doamnă. - Suntem o familie onorabilă.
- Eu sunt cel onorat. - Foarte bine...
- Până acum, vă descurcați admirabil. - Până acum ?
Există un risc când cineva se căsătorește atât de tânăr.
Nu vă faceți griji, sunt un bărbat în deplina putere.
Credeți că sunteți capabil să satisfaceți dorința unei femei ?
Nu doresc nimic altceva decât o să șansă să vă dovedesc.
- Aveți acum o șansă. - Vă sunt profund recunoscător, doamnă.
Așteptați-mă și pe mine.
Dar pe dumneata am venit să te văd, doamnă.
Ce zi frumoasă, foarte bună pentru recolte.
- Bună ziua ! - Bună ziua...
Am venit să vă întreb de starea recoltei.
- Chiar așa ? - De ce nu ?
La urma urmelor așa este mai profitabil.
Da, recolta de porumb merge bine.
Cred că o să fie foarte bună.
Sunt banii dumitale în joc. Dar caii trebuie că va costa o avere.
- Cu toții avem slăbiciuni, nu-i așa ? - Cine își poate permite ?
- Este destul porumb în hambar. - Da, dacă reușim să vindem recolta.
Sigur că da...
Puteți vedea și singură cât a mai rămas.
După dumneata, doamnă.
- Aveți grijă unde călcați. - E în regulă, John.
Pantofii aceia nu sunt potriviți pentru un loc ca asta.
- Am să arunc o privire. - Da, dă-i drumul.
Cinci rânduri a câte 1000 de livre, fac cam 500 de franci.
Oh, Doamne, ce s-a întâmplat ?
Doamnă, vă simțiți rău ?
Spuneți-mi ce s-a întâmplat ?
Inima bate cu putere...
Vă simțiți bine ? Cred că ați leșinat.
Întotdeauna leșin când sunt în preajma unui bărbat chipeș.
Simt că mi se învârtește capul.
Nu e nevoie să leșinați dacă mă găsiți chipeș.
Am eu leacul pentru dumneata.
Nu am prea adesea ocazia să culeg o astfel de floare delicată.
O frumsețe atât de fragilă necesită o manipulare atentă.
Ce bărbat norocos sunt.
Nu vă pot sune cât sunt de fericit pentru că m-ați ales pe mine.
- Crede-mă, așa este. - Oh, doamnă !
Ce parc frumos o adevărată desfătare pentru ochi.
Chiar mai bine, domnule, vă puteți clăti ochii cu nepoata mea Julie.
- Julie ? - Ce părere aveți, domnule ?
Mulțumesc, generoasei zeițe, ce ar putea spune un biet muritor ?
Ei bine, te-ai putea oferi să-i pictezi portretul.
Cu plăcere.
Mă vei scuza dacă spun că arătați foarte drăguță cu acea rochie.
Dimpotrivă, domnule.
Desigur aș prefera să vă văd trupul în cea mai pură lumină.
Ochiul gol este cea mai de preț unealtă a creației unui artist.
Din această clipă o să deveniți creația mea.
Fiecare parte a corpului dumitale devine al meu.
Sânii tăi sunt refugiul meu.
Iar cuibușorul tău devine ascunzătoarea mea.
Adânc și întunecat...
Dar nu mi-ați văzut cuibușorul și totuși vorbiți de parcă I-ați cunoaște intim.
Contactul cu modelul o să rămână pur spiritual ?
Mereu am crezut că artistul și modelul trebuie să fie unul și același,
în cel mai pur sens al cuvântului.
Există anumite avantaje în a fii un biet muritor.
Zeița ta te dezamăgește cumva ?
- Nu, este exact așa cum am sperat. - Chiar așa ?
Asta este foarte frumos...
Ești un înger. Nu-ți pot spune cât de mult mă inspiri.
Chiar așa ?
Zeița, du-mă cu tine în paradis.
Ești doar o bucată de lut un tribut adus mamei natură.
Zeița mea, modelul meu, muza mea... Venus.
Acum ești precum lutul în mâinile artistului.
- În întregime... - Pot să fac ce îmi doresc.
- Doamna Jean ! - Eric...
Ce pălărie încântătoare.
Nu v-am mai văzut pe aici de ceva vreme.
A trebuit să îmi schimb hainele și nu era nimeni în casă care să mă ajute.
A fost foarte cald astăzi și mă tem că are să vină o furtună.
Aici, împreună cu tine mă simt cumva protejată.
Nu te superi dacă îi țin companie pentru o vreme, nu-i așa ?
Plecați atât de repede, doamnă ?
Doamne, ce am făcut ?
Sper că nu am intrat în vreun bucluc.
Nana...
- M-ați chemat, doamnă ? - Cine altcineva te putea chema ?
- Doamna ? - Am nevoie de tine.
Dezbracă-te...
Ce ai făcut întreaga zi ?
- Am stat în grădină... - Cu grădinarul ?
- Da... - Ai pus ochii pe Baptiste, nu-i așa ?
Ești o mică târfă, nu-i așa ?
Gaston, Eric și acum Baptiste. Ar trebui să te mai stăpânești puțin.
Când ai să te măriți ai să poți avea parte de orice fantezie.
De ce faci toate astea acum ?
Așa mă simt fericită, doamna.
Mă placi și pe mine la fel de mult ?
Pentru că eu sunt foarte atrasă de tine.
Mult prea atrasă, mă tem.
De aceia crezi că poți scăpa basma curată din orice.
Cine știe ? Poate ai fost și cu domnul colonel.
Niciodată, doamnă !
Poate te-ai gândit că nu merită efortul.
- Nu m-a gândit niciodată. - Mincinoaso.
- Vorbesc serios, mă jur. - Asta e o altă minciună.
Asta este adevărul, pe cuvântul meu.
- Micuța mea Nana. - Am nevoie de afecțiunea ta, doamnă.
- De ce nu mă credeți ? - Iartă-mă...
- Dar mereu mă răniți. - Stai cuminte acum...
- Poate ar fii mai bine dacă aș pleca. - Nu, rămâi cu mine.
- Ajută-mă să-mi fac baie. - Da, doamnă.
Dacă asta vă doriți.
Vreau să stai cu mine, așa că întotdeauna.
Da, doamnă. Ne-am simțit bine împreună, nu-i așa ?
Nu știu, nu mai este așa că odinioară.
Avem nevoie de un bărbat în casă, doamnă.
Și cum rămâne cu libertatea mea, Nana ?
Nu va aduce decât singurătate. Ați bocit prea mult.
Nana, pare un adevărat filosof.
Cu toate astea are dreptate. Ești din ce în ce mai melancolică.
Crezi că ar trebui să mă recăsătoresc ?
Dacă aș fii văduva aș face orice pentru un bărbat.
Gândește-te la asta.
- Tu mă înțelegi. - Până la un anumit punct.
Știi, eu te invidiez.
Ești atât de atractivă și nu ai fost niciodată înrobită de un bărbat.
Ai niște picioare carea ar scoate pe oricine din minți.
- Asta te include și pe tine. - Sigur că da.
- Chiar așa ? - Sunt superbe.
Oh, Jeanette !
Am avut mereu așa o slăbiciune pentru bărbați.
- Sunt mereu atât de persuasivi. - Și tu ești persuasiva deasemenea.
Jean, în mod evident ai nevoie de ambele.
Varietatea aduce farmec vieții
și nu trebuie să te schimbi dacă te căsătorești.
- Haide, să mergem sus. - Cum dorești, draga mea.
La urma urmelor trebuie să ai grijă să nu ofensezi sensibilitatea celorlalți.
Știi cât de prudență pot să fiu.
De câte ori urc pe aceste scări mă simt ca o tânără mireasa.
Haide, nu mă mai tachina...
Nu este momentul potrivit.
- Am ajuns. - Nu mi e nimeni în casă.
Bine...
- Aveți un vizitator, doamnă. - Nu acum !
I-am spus asta, dar el a intrat oricum.
Vrea să vă vorbească, este important.
Poți pleca !
Iertați-mă că dau buzna așa, doamna Jean.
Nu puteai să alegi un moment mai nepotrivit că asta.
Ai putea aștepta până mai târziu.
- Am să aștept, dacă așa doriți. - Pe aici, te rog.
- Poți aștepta aici. - Vă mulțumesc, doamnă.
Sper că am să mi-o trag când o să mă mărit...
Oare ce fac acolo ?
- Tu erai ? - Bună dimineața, domnișoară.
Îmi părea rău dacă te deranjez.
- Trebuie să iau o carte de pe raft. - Nu mă luați în seamă.
- Doamna Jean mi-a cerut să aștept aici. - Oh, înțeleg.
- Este foarte ocupată. - Ca întotdeauna.
Oare unde este ?
Aici era...
Cunoști cartea asta, "L'education des Rois ?"
Inspectorul a insistat să o citesc.
- Este logodnicul dumitale, nu-i așa ? - Așa este.
- Stai jos. - Mulțumesc.
- Cunoști lucrarea lui Marceau. - Mă tem că nu.
Simon spune că este o adevărată revelație, despre secretele sexului.
Dar probabil că tu le cunoști deja.
Ce desene frumoase, nu-i așa ?
Nu mi-am dat seama că mergeau așa de departe în zilele acelea.
- Totul e atât de explicit. - Mai mult decât acum.
Pe vremuri toți erau mai rezervați și mai pudici.
Ai putea să-ți imaginezi că ești pictat făcând așa ceva cu mătușa Jean ?
Dar dumneata, domnișoară ?
Aici parcă suntem Julie și cu mine.
Văd că vă prăpădiți de râs.
Nu mai avem cărți așa grozave în zilele noastre.
Ne-ar putea da tuturor o lecție.
Nu crezi ?
Ah, John.
Mi-e rău...
John...
Ai făcut asta dintr-adins ca să mă sfidezi.
Acum trebuie să plătești.
Nu trebuie să vă răzbunați pe mine.
Ești obișnuită cu asta, nu te deranjează.
Te cunosc prea bine.
Oh, Gerard...
Ce cauți în salon ?
Te obicei stai în bucătărie.
Domnișoara Minet era plecată așa că m-am gândit să vă aduc niște fructe, doamnă.
Un serviciu personal.
Nu cer nimic altceva decât să vă servesc, doamnă.
Am cel mai are respect pentru dumneata, dacă îmi permiteți să spun asta.
Sigur că îți permit, Gaston.
Trag nădejde că prietenia mea cu domnișoara Minet nu v-a deranjat
altfel am să renunț la ea într-o clipă.
- Vă asigur de asta. - Te-ai făcut bine înțeles.
Dar vă rog să luați aminte că sunt mereu în serviciul dumitale.
- Asta e amabil din partea ta. - Nu spun numai așa, doamna.
Vorbesc serios.
Poate că îmi poți împărtăși și mie ceva din sinceritatea ta ?
Doamnă sunt gata să vă dovedesc în orice fel vă doriți.
Nu e nici o grabă, este doar un fel de a vorbi.
Eu sunt un om de cuvânt.
Și sunt mereu pregătit dacă doriți să aveți parte de acțiune.
Nu-ți face o impresie greșită, Gaston.
- Nu mă înțelege greșit. - Totul este destul de clar.
Aici, doamna Jean ?
Acum arată-mi cât de sincer poți să fii.
Du-i puțin desert și doamnei contese.
Ea nu e aici să îi pot oferi și nu vreau să se simtă lăsată pe dinafară.
Foarte bine, doamnă.
- Pentru dumneata, doamnă. - Mulțumesc.
Nu pleca copila mea, rămâi cu mine, mă simt cam singură.
Cât de încântător, porți jartiere.
- Cheamă-I pe Gaston, Minet. - Da, doamnă.
Dar, dragă mea trebuie să te stăpânești.
Știi că ești mândria și bucuria mea.
Draga mea !
Colonelul era mereu atent cu mătușa Jean.
- Bravo ! - Să toastăm pentru fericitul cuplu.
Șampania mă face să mă simt trist.
Pe mine nu !
Să mai deschidem o sticlă.
- Lasă-I pe Simon să o deschidă. - Asta pare amuzant.
- Toată lumea, atenție ! - Bravo !
Încă o virgină !
- Oh, Gerard ! - Ce am făcut ?
- Controlează-te ! - Nu vorbeam despre tine.
Eu cred că manierele contează.
Acum că ne-am logodit, am să iau prima înghițitură.
Asta este doar începutul.
Și apoi o să fie și mai rău.
- Nu o să ajungem la așa ceva. - Să bem pentru asta !
Desigur eu sunt logodnicul model.
- Un toast pentru doamne ! - Pentru doamne !
Petrecerea asta de logodnă mi s-a urcat la cap.
E vremea pentru discurs.
Sunt foarte fericită să vă văd pe toți aici împreună.
Nepoatele mele au considerat că sunt mereu prea severă cu ele.
Dar acum au aflat că logodnicii lor au să le fie alături.
Și datorită severității mele fericirea lor viitoare este asigurată.
Le-am protejat că pe niște ființe delicate ce sunt.
Marea mea plăcere a fost să îmi găsesc bărbatul vieții mele.
După o lungă perioadă de văduvie
un bărbat a trezit în mine capacitatea de a iubi.
Dragă, îți mulțumesc pentru complimentele tale.
Eu sper să răspund așteptărilor.
Iar eu beau pentru asta !
- Vrei să te căsătorești cu mine ? - Am crezut că nu mai întrebi niciodată.
Să mergem să-i spunem și doamnei.
A fost un discurs foarte frumos, mătușa Jeanette.
Felicitări, amândurora.
Doamnă, vă doresc cele mai bune urări.
De acum înainte va trebui să o aperi și să o protejezi pentru totdeauna.
O femeie trebuie să se maturizeze odată și odată.
Eu sunt pregătită !
Poți să te întorci oricând, dacă nu se comportă așa cum trebuie.
Nu vă faceți griji, doamnă. Așa o să fac...
Gaston, datoria ta abia începe.
Sunt sigur de asta.
Micuța mea am decis să fac ca minunea să se îndeplinească.
Nu ai îndrăzni una ca asta !
- Ai dreptate nu îți pot rezista. - Așa...
- Ești un bărbat adevărat. - Asta depinde și de femeie.
Căsătorie fericită !
Îmi cunosc slăbiciunile, cu siguranță.
Așa mai merge, Simon.
E absolut tipic.
Asta este un motiv pentru divorț.
O altă iluzie s-a sfărâmat ! Ce s-a întâmplat cu fața cu care m-am logodit.
- Ai să mă ierți, nu-i așa ? - Poate...
Fata mea o să mă ierte.
Stai așa o clipă ! Nu a spus "poate" ?
Haide să mergem, dragă.
Dar mai întâi spune-le tuturor că mă ierți.
- Bine, te iert. - Ați auzit ?
Am fost iertat și abia aștept să o duc în pat.
Să dormi bine, Florence.
Ce creaturi ciudate, nu-i așa ?
- Mergem înăuntru ? - Poate mai târziu.
Mereu spui "poate".
Trebuie să te constrâng cumva.
Haide...
- Doar nu o să ne certăm. - Nu, o să facem dragoste.
Este vremea să plecăm și noi, dragă.
Într-adevăr, dragule.
Toată lumea pleacă !
Cu permisiunea dumitale avem niște chestiuni presante de rezolvat.
Noapte bună Jean și somn ușor.
- Să mergem. - Imediat !
Chiar arată ca o zeiță.
Noapte bună, doamna contesa.
De ce nu am rămâne împreună noi două ?
Mi-ar face plăcere, doamna contesa.
Să mergem în camera cealaltă, așa pentru variațiune.
Vino, draga mea, ne vom juca de-a mirele și mireasă.
Nu au să ne remarce lipsa.
Oricum mă simțeam cumva în plus.
Draga mea ai o ținută atât de frumoasă și niște picioare minunate.
Este minunat...
Este atât de frumos să avem casă numai pentru noi, John.
- Doar tu și cu mine. - Acum ai un bărbat.
Am să-ți satisfac orice dorință.
- Da, John. - Poți să contezi pe asta.
Cât de frumos !
Până acum viața mea fost o continua negare.
O mică parte din tratația de care o să ai parte de acum înainte.
Ei m-au presat mereu !
Am cedat abia după o luptă eroică.
- Să mergem la culcare. - Cuvintele favorite ale colonelului.
Poate că restul poveștii are să fie diferită.
Sunt sigură de asta. Ajută-mă să îl uit, John.
Am să fac tot ce îmi stă în putință.
- Să bem pentru promisiunea asta. - Să bem pentru noi.
Trecutul este îngropat nu mai ești soția colonelului.
Să mergem în pat.
Ești atât de frumoasă în rochia aceia. Abia mă pot stăpâni.
Nu aici John, o să fim deranjați !
- Dar au plecat cu toții. - Să mergem în pat.
Ce părere ai ?
Ce ți-am spus eu ?
Pot să facă orice doresc.
- Cât despre noi... - Vino aici !
- Am să-ți scot asta. - Nu, am să o fac eu.
Atunci am să-mi scot asta.
Nu îmi vine să cred că acest moment a venit.
A venit !
Acum că a venit, nu vreau să se schimbe nimic.
Eu nu sunt prea sigură de asta.
- De aceia ți-ai păstrat rochia. - Da !
- Este mai frumos așa. - Da...
John...
John !
Micuța mea Nana.
Așa mai sălbatic !
- Lasă-mă să te sărut pe sâni. - Da...
Acum îți plac femeile, Nana ?
Îți place ceea ce vezi ?
Privește, Eric...
Eric, trei sunt prea mulți.
Eric !
Cât este de dornic.
Ai grijă, fii atent.
E o doamnă la urma urmelor.
Eric !
Nu mai pot suporta...
Mai făcut atât de fericită. Mulțumesc !
- Cum te pot răsplăti. - Asta este ușor.
- Nu ! - Oh, da !
Oh, nu...